Godaften. Mit rigtige navn er Henri Verdoux.
Jeg var en hæderlig bankkasserer i 30 år og blev arbejdsløs i 1930.
Så begyndte jeg at nedlægge repræsentanter for det modsatte køn.
Det var en ren forretning for at forsørge familien.
Men Ridder Blåskægs erhverv er ikke spor lukrativt.
Kun en uforfærdet optimist ville give sig i kast med det.
Jeg gjorde det desværre. Det følgende er historie.
Vinhandlerfamilien Couvais' hjem et sted i det nordlige Frankrig.
Jean, det er postbudet. Det kan være et brev fra din søster.
- Kan du ikke se efter? - Nej.
- Du burde skamme dig at sige sådan. - Luk ikke munden op. Det trækker.
- Det nytter ikke, Phoebe. - Nogen burde tvinge ham.
Hvis din far var i live, havde han tvunget dig.
- Træk dine store fødder til dig. - Dine ubåde er heller ikke værst.
- Gør, som der bliver sagt! - Bed din mand gøre det.
- Se nu, hvad du har gjort. - Du kunne bare have lukket op!
Ja, så lukker jeg op.
- Hold den her. - Du må se dig for, Phoebe.
- I må begge se jer for! - Lena stod i vejen.
Skrig nu ikke op.
Fjols!
- Jeg er ikke din kone. - Nej, det er nok med en.
- Passer det dig ikke, kan du gå. - En skønne dag gør jeg det.
- Hvad var det for noget? - Fra National Bank i Paris.
Jeg vidste det.
Banken returnerede det brev, vi sendte. Hun har tømt kontoen.
Det ligner ikke Thelma at vende sin familie ryggen.
- Thelma klarer sig selv. - Det virker ikke sådan.
En 50-årig der gifter sig med en mand, hun har kendt i to uger.
- Vi har intet hørt i tre måneder! - Og så? Hun er på bryllupsrejse.
- Bryllupsrejse ... - Hvem magter Thelma så længe?
Jeg synes ikke om, at hun har hævet vores penge. Det ligner hende ikke.
- Han har dem sikkert nu. - Det bliver svært at få dem af hende.
Han fik hende til at flytte, sælge firmaet og gifte sig på kun to uger.
- Han må være en kvindebedårer. - Jeg ville gerne lære den teknik.
- I dømmer en, I aldrig har mødt. - En ærlig mand ville ikke undgå os.
- Der er sket noget forfærdeligt! - I gør mig udmattet.
Fordi vi ikke har hørt fra hende, tror I, hun er blevet myrdet.
- Ingen har talt om mord. - Vi burde straks gå til politiet.
Vent lidt. I er jo hysteriske.
Pierre har ret. Vi venter et par dage til, og så går vi til politiet.
- Vi har jo et foto af hendes mand. - Jeg har det her.
Han ser lidt underlig ud, ikke sandt?
Han må være en dygtig sælger, hvis han får solgt noget.
En lille villa et sted i Sydfrankrig.
Han har ladet ovnen brænde i tre dage nu.
Jeg har ikke kunnet hænge vasketøj ud.
Nogen træder på dig, hvis du ikke er forsigtig, lille ven.
Godmorgen, monsieur.
Jeg har et anbefalet brev til madame Thelma Varnay.
- Nej, madame skal skrive under. - Jeg forstår. Et øjeblik.
Thelma, der er kommet et anbefalet brev til dig.
Stå ikke op af badekarret, bare tør hænderne. Her er en pen.
Sådan, ja. Pas på, du ikke bliver forkølet.
- Værsgo. - Tak, monsieur.
Her er de 60.000 franc De bad om, hvilket afslutter Deres bankkonto.
Tak, for Deres tillid. Banque du Midi et de Marseille.
Rigssamtale, tak. Balong & Co. på Parisbørsen, Réaumur 6572.
Godmorgen. Jeg kommer fra Duponts arbejdsformidling.
Ja, kom ind.
Er det dine referencer? Du ved vel, at du kun skal arbejde et par dage?
- Hvad hedder du? - Louise.
Begynd med at gøre rent i skufferne og støve af.
Men først må du hellere pakke gardinerne ned.
Stil alt på skænken, så tæller jeg op senere.
Hallo? Er det Balong & Co.?
Det er monsieur Verdoux.
Jeg vil købe 500 aktier i Continental Gas, 500 i Consolidated Copper -
- og 100 i Central Carbide. Samme marginal som sædvanlig.
Jeg telegraferer pengene, så De har dem i morgen. Au revoir.
KRIMINALPOLITIET
Hun giftede sig med ham og forsvandt sporløst.
- Kan De identificere ham? - Vi havde et foto af ham ...
...men Lena kastede det i pejsen.
Men jeg kan genkende ham, hvis jeg ser ham.
Så har vi alle detaljer. De hører fra os, hvis vi finder noget.
Farvel, madame.
Hvad tænker du på?
På tre år er tolv kvinder forsvundet.
Mange af omstændighederne ligner de her.
Alle var midaldrende og havde penge. De giftede sig med samme type mand.
- Er han gift med dem alle? - Det ser sådan ud.
Han må have været gift med et halvt dusin samtidigt.
Han er en sømand med en kone i hver havn.
- Sælger han forsikringer? - Nej, det er han for smart til.
- Ingen af kvinderne vil dukke op. - Så han har myrdet dem?
Han er en Ridder Blåskæg. En morder, der virker i hele landet.
Inden du farer ud med den teori, bør du nok skaffe lidt fakta.
Billigt! Hus til salg
Monsieur Varnay? Jeg er monsieur Nutal, mægleren.
- Det er madame Grosnay. - Mig en fornøjelse.
Madame vil se på huset, hvis vi da ikke forstyrrer.
På ingen måde. Kom indenfor.
Undskyld, jeg har været så optaget, at jeg ikke har nået at rydde op.
- Sikke eventyrlige roser. - De er fra min have.
Louise, vil du pakke roserne ind til madame Grosnay?
Der er silkepapir i venstre køkkenskuffe.
Nej, dem skal De selv beholde.
Jeg synes, de skal værdsættes, derfor giver jeg dem til Dem.
Denne vej.
Her er stuen. Alle døre og gulve er af eg.
Huset er perfekt indrettet.
Herfra har vi en vidunderlig udsigt over bjergene og havet.
- Hvor er de smukke. - De er Den store arkitekts værk.
Vi kan nok aldrig måle os med det.
Så har vi haven, 175 x 85 fod -
- med syv forskellige frugttræer og mine rosenbuske.
- En dejlig atmosfære. - Min hustru lagde sin sjæl i huset.
Vi var meget lykkelige her. Det kan man fornemme.
Jeg beklager virkelig Deres hustrus bortgang.
Ja ... Hun fik et hjerteanfald under et besøg hos nogle slægtninge.
Det er derfor, jeg vil væk herfra. Jeg vil væk fra alle minderne.
- Vi får det nok næsten gratis. - Ring senere. Jeg er optaget.
Denne vej.
Her er spisestuen, og til venstre ligger biblioteket.
- Er det ikke hyggeligt? - Jo.
Denne vej. Til overetagen.
Huset er lille og let at holde.
- Men der er et pigekammer. - Jeg har rengøringskone og kok.
De kan have en ekstra seng i pigekammeret.
Eller brug et værelse på overetagen, hvis Deres familie ikke skal bo der.
- Jeg har ingen familie. - Er det kun Dem og Deres mand?
- Min mand døde for mange år siden. - Det siger De ikke?
Monsieur Varnay? Monsieur Nutal er i telefonen fra sit kontor.
Undskyld mig.
Det var min hustrus soveværelse ... Undskyld mig.
Vi kaldte det vores Sans-souci. Hun tilbragte meget tid her.
- Meget solrigt. - Ja, men nogle synes ikke om det.
- Jeg gør. - De er Skorpion.
Deres stjernetegn.
- Nej, Vædder. - Ja, naturligvis.
Himmel og sol - en drømmer.
Deres øjne er fyldt af et begær, der ikke kan mættes.
- Meget interessant. - Det er De.
Jeg er også Vædder. Jeg ved alt om os.
Mærkeligt, at De skulle komme. Jeg fornemmer, at det er skæbnen.
Hvis jeg kendte Dem bedre, ville jeg forklare det.
Giftede De Dem aldrig igen? Enlig ... en kvinde med Deres temperament.
- Hvordan det? - Selskab er vigtigt for Væddere.
- Det er for sent til den slags. - Nej, Deres liv er knap nok begyndt.
Ens liv begynder ikke for alvor, før man har passeret ...
- Spiller alder nogen rolle? - Meget, for kvinder.
De har nok aldrig været så smuk som nu.
Jeg er bare oprigtig. De var sikkert meget smuk som ung -
- men det kan ikke måle sig nu med Deres modenhed, elegance ...
Desuden har De mere karakter nu. Mere erfaring, mere ...
- Mere af alting. - De smigrer mig.
Skal jeg ikke reagere på skønhed, som De gjorde på blomsterne?
"Sikke nogle smukke roser", sagde De, og førte dem nærmere Deres læber.
Roserne er heldige.
Jeg ville ønske, at jeg turde følge mine impulser, men sådan er livet.
De er guddommelig, vidunderlig. Jeg føler, jeg har kendt Dem hele livet.
- Det her er latterligt. - Nej, det er smukt og uundgåeligt.
Deres skønhed bærer skylden for det.
Prøv at forstå. Gør mig ikke flov. Alle disse dumme konventioner ...
Jeg vil ikke være for pågående ...
Der er den. Det er en bi. Stå stille, så klarer jeg det.
- Slog De Dem? - Jeg gled vist.
- Vi må hellere gå. - Vil De ikke se de andre værelser?
Tak, vi har set tilstrækkeligt. Hvis madame da ikke vil se mere.
- Nej, tak. - Vi giver besked om hendes valg.
- Jeg vil sende Dem en astrologibog. - De skal ikke ulejlige Dem.
- Hvordan kontakter jeg Dem? - Gennem os.
- Glem ikke Deres roser. - Nej, tak. Helst ikke.
De gør mig meget bedrøvet, hvis De ikke tager imod dem.
- Au revoir, madame. - Au revoir.
En glæde at se Dem, madame Yvonne.
- En blomst, monsieur? - Giv mig den der.
Der kan man se ... monsieur Verdoux. Vi har ikke set hinanden i en evighed.
Jeg er ikke engang mistænksom.
- Er De færdig? - Sid ned.
Monsieur Lavine, det er monsieur Verdoux.
Han var kasserer i banken.
Det var i de gode, gamle dage. For tre år siden.
- Hvad laver De nu? - Lidt af hvert. Boliger, aktier ...
Det må være gået dødgodt.
- Markedet er vel sløvt nu? - Man skal købe, når alle sælger.
- Ønsker De noget? - Nej, tak.
Undskyld mig.
Farvel.
- Glem ikke den her. - Merci.
Stakkels gamle Verdoux. Det går vist godt for ham.
Han var i store vanskeligheder. Han var hos os i over 30 år.
Da Depressionen kom, var han en af de første, der måtte gå.
Efter 30 år ...
Der er du jo. Lad os se, hvad vi har ...
- Møbelhandler Henri Verdoux. - Det er Balong & Co.
Børsen er dykket. Vi skal have 50.000 franc i morgen tidlig.
- Hvordan skal jeg skaffe dem? - Ellers er De færdig.
Jeg vil se, hvad jeg kan gøre.
Lydia i byen Corbell.
I Corbell lukker bankerne klokken fire.
Hvis jeg går nu, kan jeg tage 14.15-toget og være der 15.30.
Så har jeg en halv time.
Bankerne lukker klokken fire ...
- Lydia! - Jeg troede, du var i Indokina.
- Det var jeg, min kære. - Kald mig ikke "min kære".
Jeg har ikke hørt fra dig i tre måneder.
Fik du ikke brevene? Jeg skrev næsten hver dag.
Jeg fik kun et telegram. Du forlod mig.
Som ingeniør må jeg rejse rundt.
Synd, at jeg ikke vidste det, inden jeg mødte dig.
Hvad vil du?
- Ingenting. - Det var noget nyt.
Jeg troede, du ville blive glad for at se mig.
Jeg ser dig jo kun, når du vil opnå noget.
Jeg vil ikke skændes. Det er forfærdeligt.
Livet kan så let blive lumpent og vulgært.
Lad os forsøge at bevare det smukt og værdigt.
Vi er ikke unge længere.
I livets efterår har vi brug for venskab, kærlighed, ømhed ...
Mest af alt har vi brug for hinanden.
Vi har delt så mange smukke og inspirerende stunder ...
- Og vi kan dele mange flere. - Jeg er for gammel til det vås.
Jeg troede, jeg havde kureret dig for dit alderskompleks.
Jeg blev kureret mod dig, da du gik din vej. Sæt dig!
- Hvad lavede du i Indokina? - Byggede broer. Det var besværligt.
Vi blev tvunget til at ændre på tegningerne.
Så aflyste de alt pga. krisen.
- Hvilken krise? - Den økonomiske krise.
- Den værste katastrofe længe. - Det har ikke stået i aviserne.
De vil dysse det ned, men vi blev advaret.
Men bryd ikke dit lille hoved med den slags.
- Hvad mener du med krise? - I morgen bliver der travlt i banken.
- Sludder. - Det spiller jo ingen rolle for dig.
- Men jeg må tage mig af det. - Også jeg.
- Du kan være rolig. - Nej, alt, jeg ejer, er i banken.
- Hvad? - Det ved du, i Kreditbanken.
Det er jo den værste af alle! Hæv straks dine penge!
I morgen er alle banker lukket.
Hvad gør jeg med pengene? Jeg vil ikke have 70.000 franc herhjemme.
Hvor meget? Nej, skynd dig hellere.
- Jeg tror, at det bare er en løgn. - Spild nu ikke tiden, kvinde.
Kom nu, min kære.
Jeg må være tosset at gøre det her.
Vent og se.
- Kassereren sagde, det var noget vås. - Havde du ventet andet?
Jeg tror mere på ham. Hvorfor kan jeg ikke lægge dem i bankboksen?
I krisetider kan der blive revolution, og den nye regering kan tage dem.
Det er bedst at opbevare dem her, så du kan få fat i dem.
Så du kan få fat i dem.
Du ser træt ud. Du trænger til en god nats søvn.
Jeg må være tosset at lytte til dig.
Tømme bankboksen og have alt her ... Der kan komme indbrudstyve.
- Sludder. - Godt, vi ikke har tjenestefolk.
- De er sikre i nat. - Jeg burde have ladet dem blive.
Hvis du er usikker, kan du jo gå tilbage med dem i morgen tidlig.
Det vil jeg afgjort gøre.
- Sluk lyset. - Ja, min kære.
- Låste du dørene? - Ja, tidligt.
- Lukkede du køkkenvinduerne? - Rolig, det hele er ordnet.
-Gjorde du det? - Ja, min kære.
- Sikke en nat. - Ja, det er fuldmåne.
Hvor er den smuk, denne blege Endymions time.
- Hvad taler du om? - Endymion, min kære.
- En smuk yngling, besat af månen. - Glem ham og gå i seng.
Ja, min kære.
"Vore fødder, blødt i blomster ..."
Hallo, hallo. Rigssamtale, tak. Parisbørsen, Réaumur 6572.
Balong & Co.? Det er monsieur Verdoux.
Jeg telegraferer 50.000 franc.
Nej, jeg kommer ikke til Paris foreløbig. Jeg har noget at ordne.
Jeg lader høre fra mig. Farvel.
Far!
- Mor! - Hvad er der, Peter?
Henri!
Tillykke, Mona.
Du har vel ikke glemt, at det er vores tiende bryllupsdag i dag?
- Jeg går mere op i den slags end du. - Henri ...
Ti år ... vidunderlige år.
Tak, min kære.
Har du en gave til hende? Kvinder holder af den slags.
Jeg har en gave til hende. Værsgo.
- Det er jo vidunderligt. - Det kan de aldrig tage fra os.
- Hvad fik du, mor? - Skødet på vores smukke hus.
Der er Jeannette. Gør dig klar til middagen.
- Må jeg spise med dig og far? - Ja, i aften.
- Skønt at komme væk fra junglen. - Junglen ...
- Du er træt, Henri. - Det er jeg vel.
Om to år kan jeg forhåbentlig gå på pension.
Hvis det skader dit helbred, vil jeg hellere bo i en etværelses igen.
- Det vil ikke ske igen. - Vi var lykkelige dengang.
- Er vi ikke det nu? - Jo, men ...
De seneste tre år har du været forfærdelig hårdt presset.
Har jeg?
- Du gør mig urolig, Henri. - Det er det sidste, jeg ønsker.
Det er din sindstilstand.
- Du virker så desperat. - Det er blevet desperate tider.
Millioner sulter. Det er svært for en mand i min alder at forsørge sig.
Jeg ved godt, det er forfærdende.
Men når verden føles grum og mørk -
- tænker jeg på en anden verden: På dig og Peter.
I er alt, jeg elsker på denne jord.
- Kan jeg hjælpe? - Hent avisen og fars tøfler.
Jeg hentede dem, inden far kom.
- Lugter her af kød? - Ja, du ville have middagsgæster.
- Hvorfor spiser vi ikke kød, far? - Vi er vegetarer.
Kommer Bottello-parret? Godt.
- Hvem er det, far? - Det er den mand, der ejer apoteket.
Han er en god ven af mig.
Turners spurgte, om du kan hjælpe til med kirkebasaren.
- Jeg tager til Lyon i morgen tidlig. - Så tidligt?
Forretning er forretning, min kære.
- Hvor er avisen, Peter? - Du sidder på den.
- Det gør jeg også. - Giv mig den. Hvil dine øjne.
Bare læs overskrifterne.
"Depression i hele verden. Arbejdsløshed i alle lande."
Det er nok. Det er for deprimerende.
Tænk på, hvor godt stillet vi er. Du har et arbejde.
Ja, det har jeg.
Hvis jeg mister et, kan jeg altid finde et nyt.
Træk ikke katten i halen. Jeg forstår ikke, hvor du har din ondskab fra.
- Jeg leger bare. Han nyder det. - Nej, du er for hårdhændet.
Husk, at vold avler vold.
- Det må være Bottello. - Peter, bær fars sko væk.
Martha! Lad mig tage dine ting.
Dejligt at se dig, Maurice.
- Kom indenfor. - Tak.
Man ser dig ikke ofte, Henri.
- Kære Martha. Maurice. - Hvordan går det med forkølelsen?
- Den er helt væk. - Tog du pillerne? Det burde du gøre.
- De giver dig styrken tilbage. - Hun er jo så pylret med medicin.
Middagen er serveret, madame.
Jeg giver Martha dem hele tiden. Hun er familiens forsøgskanin.
- Hvordan går forretningerne? - Som sædvanligt. Og du?
- Der er meget at rive i. - Sæt dig til venstre, Martha.
- Nu bliver du her vel lidt længere. - Desværre, Maurice.
Jeg tager af sted i morgen tidlig.
- Det var den bedste indtil nu. - Jeg kender nogle, der er værre.
Det lyder godt. Jeg må fortælle kaptajnen den, når han kommer.
- Han kommer klokken seks. - Så skal vi af sted.
Hvorfor så travlt? Vi tager et glas til. Hvor er pigen?
Annette! Undskyld mig.
- Er du døv? Jeg råbte som en gal. - Jeg hørte Dem ikke.
Lam. Hvor er fisken fra frokost?
- Jeg smed den ud. Der var så lidt. - Der havde været nok til dig!
- Undskyld, jeg spiser ikke fisk. - Så kan du pakke og rejse.
Lammekoteletter. Snart skal vi vel have steg!
Snart vil hun vel have steg.
Tjenestefolk ... Men jeg smed hende ud.
- Nu har jeg ingen pige! - Vi skal af sted, Annabella.
Hvorfor så travlt? Du har jo ikke spået mig endnu.
- Vi venter, til han kommer. - Del bunken i tre.
- Hvor længe er kaptajnen i land? - En uge, så rejser han igen.
- Jeg kan se fordelene ved det. - Så langt er jeg ikke nået.
Se lige det held! Ikke underligt, at hun vandt i lotteriet.
- Vinder jeg igen? - Det skulle ikke undre mig.
Vent ... Det er spar es. Det bringer jo ikke held.
Hvis du havde ledsmerter og gled i en bananskræl, ville faldet kurere dig.
Det er kaptajnen.
Louis, min due!
- Hvorfor kommer du to dage for sent? - Vi drev op på en mudderbanke.
- Vi måtte vente på højvande. - Du ser frisk og saltstænket ud.
Hils på mine venner. Vicki, det er kaptajn Bonheur.
- Jeg glemte dit efternavn. - Darmond.
Og hendes mand Joe.
Vi må hellere smutte. Undskyld ... fordufte, mener jeg.
Det var hyggeligt, kaptajn ... Bonheur.
Så kan jeg kun sige bonsoir.
- Hvem var det? - Jeg mødte dem på galopbanen.
Du må være forsigtig. Du risikerer altid at blive tomhændet.
Har du opført dig pænt? Ikke flirtet med de indfødte piger?
- Hvordan kan du tænke sådan? - Jeg tænker meget, når du er væk.
- Jeg tænker kun på dig. - Virkelig?
Hele tiden. I kahytten, på broen og på dækket tænker jeg på dig ...
- ...og på, hvad du laver. - Åh, min due.
Ensom om natten, under en tropisk stjernehimmel -
- og en wienervals lyder fra salonen ...
- Musik på et fragtskib?! - Ja, vi har en radio. Jo ...
- Du afbrød min tankegang. - Du tænkte på mig.
Jeg tænkte på dine kønne arme, dine små hænder og din nakke.
Lad mig kysse dig der.
- Bare du ikke skulle af sted. - Jeg ville hellere blive her hos dig.
- Hvorfor gør du det så ikke? - Det ved du.
Jeg ville jo være arbejdsløs, medmindre jeg ordnede dine forretninger.
Dem kan jeg selv klare.
Problemet er, at du ikke stoler på mig. Det gør du ikke.
Det sårer mig, og det ødelægger vores lykke.
Du stoler på alle andre. Fremmede kan prakke dig hvad som helst på.
- Men hvad ved du om forretninger? - Betydelig mere end dig.
Sidst sagde du, at alle bankerne gik konkurs.
Du sagde, at jeg skulle hæve alle pengene. Godt, jeg ikke gjorde det.
Så taler vi ikke mere om det.
Bliv nu ikke vred, min due.
Du må bare ikke spilde dine penge på værdiløse aktier ...
- Ikke alle er værdiløse. - Jo, alle.
Jeg tror stadig på Stillehavs-kraftværket.
- Hvad i himlens navn er det? - En maskine, der flyder på bølgerne.
Når den gynger, drejes et hjul og udvikler elektricitet.
- Hvad udvikler den i stille vejr? - Vær ikke så pessimistisk.
Det er det, jeg mener. Du smider dine penge væk.
Snart er pengene værdiløse, og hvad har du gjort ved sagen?
- Hvad skal jeg gøre? - Invester klogt og sikkert.
I jord, fast ejendom eller smykker.
Pudsigt. Det har jeg lige gjort. Jeg købte diamanter.
- Hvem købte du dem af?? - Joe ... Ham, der lige gik.
- Sådan køber man ikke smykker! - Vær ikke dum, han er hæler.
Jeg fik 180 karat diamanter for 20.000 franc.
- Det får du ikke engang glas for. - Det er ikke glas.
Hvordan ved du det? Lad mig se dem.
- De skurke. Hvis de snød mig ... - Jeg kan afgøre, om de snød dig.
Jeg tænkte det nok. De er falske. Det er glas, dit dumme æsel.
- Den er syv. Jeg skal med toget. - Du er jo lige kommet.
Jeg er kaptajn på en båd. Jeg kan ikke efterlade den i tørdok.
Skal jeg være helt alene?
- Hvorfor kom du hjem? - For at redde dig fra svindlere!
Jeg vil sørge for, at de ryger ind.
Du troede, at du købte tyvekoster. Det er straffen for din uhæderlighed.
Du har brugt 200.000 franc.
Og hvad har du fået for dem? Ingenting, bortset fra huset.
- Og det bliver sikkert pantet. - Nej, du.
Jeg har overført det til dig.
Det er det eneste fornuftige, du har gjort.
Jeg gjorde det, da de forsøgte at få fat i min bankkonto.
Rolig. Jeg hævede pengene og gemte dem et sikkert sted.
Her i huset?
Det spiller ingen rolle. Ingen kan finde dem.
- Du er altid så mistænksom. - Nej, det er min forsvarsmekanisme.
Jeg vil nødig efterlade dig alene i aften.
- Så bliv her. - Jeg kan tage af sted i morgen tidlig.
Gør det. Vi kan få det sjovt.
Du har ret. Jeg vil ikke lade dig alene i aften.
50 milliliter kloroform, tak.
- Hvor meget bliver det? - 75 centimes.
- Louis, det er monsieur Challain. - Jeg er chef for Saltvandsselskabet.
Her er 5.000. De får resten i morgen.
- Hvad er det her? - Noget, der måske interesserer Dem.
- En maskine, der laver benzin af vand. - Giv mig pengene!
- Vov ikke at ydmyge mig igen. - Du må ikke gøre dig til grin.
Jeg er ikke så dum. Jeg vandt i lotteriet.
Sludder ... At lave saltvand til benzin ...
- Hvis det lykkes, bliver vi rige. - Latterligt.
Gå nu i seng. Jeg vil sove.
Selvfølgelig, min kære.
- Hvem er du? - Stuepigen.
Må jeg sove her? Jeg har ingen steder at tage hen.
- Hvem er det? - Pigen. Hun vil sove her.
- Jeg lover at rejse i morgen. - Ja, lad hende sove her.
Merci.
Det ser ud, som om en cyklon har passeret gennem soveværelset.
- Var jeg vred på dig i går? - Nej.
- Kaffe? - Nej, tak.
- Jeg troede, du fyrede pigen. - Jeg kunne ikke nænne det.
- Desuden fås de ikke billigere. - Jeg skal ud til skibet.
- Ses vi ikke i seks uger? - Jeg prøver at komme, inden vi sejler.
Farvel, min kære.
Madame Grosnay, madame Grosnay ...
Der har vi hende. Madame Grosnay, Passy 3211.
Hallo. Passy 3211, tak.
Er madame Grosnay kommet tilbage?
Det er Benedict, skrædderen.
Er hun ude? Hvornår kommer hun tilbage?
Halv et ... Nej, der er ingen besked.
Madame Grosnay, 151 Avenue Victor Hugo.
- Madame Grosnay! Kaptajn Bonheur. - Hvem?
Honnør, sagde jeg. Jeg er monsieur Varnay. De så på mit hus.
Ja, jeg husker Dem.
Jeg ville sende en astrologibog til Dem, men fik ikke adressen.
Jeg gjorde Dem flov, men hvis De vil tilgive mig ...
Tak, men jeg tror ikke, at der behøves nogen forklaring.
Farvel, monsieur Varnay.
Godmorgen.
Jeg vil have tre dusin roser og et halvt dusin orkideer.
Send dem til madame Grosnay, 151 Avenue Victor Hugo.
- Et kort? - Ja. Fem, seks styk.
De kan få så mange, De ønsker.
Lav samme leverance to gange om ugen i to uger.
- Hvor meget bliver det? - Tja ... Det bliver 500 i det hele.
2.500 franc, monsieur.
Det er, hvad der skal gøres.
Behold byttepengene.
- Frugtvin, Martha? - Ja, tak.
- Nu ser vi dig vel oftere, Henri? - Det sker aldrig, Maurice.
Desværre sidder man fast i denne stressede og forvirrende verden.
Jeg ser frem til vores rolige selskabsaftener -
- og dine dejlige samtaler om overnaturlige, farmakologiske ting.
Du burde være blevet kemiker, Henri.
Kemi er en materiel manifestation af det metafysiske.
Nu er du mystisk.
Husker du, at vi diskuterede en human måde at aflive dumme dyr på?
En dræbende gift. Ingen smerte, ingen kramper og ingen smag.
Dyret drikker det, og på nogle timer falder det i søvn og dør.
- Sikke en hukommelse. - Du eksperimenterede med tre stoffer.
- Exnid, etnabromid og noget mere. - Ja, det var meget interessant.
Etnabromid forårsager kvælning -
- men for at forsinke exnidens erodering tilsættes CÒHC.
- CÒHC? - Et frysemiddel.
Når det synkes, forandres vævet. Efter en time virker exniden.
Effekten bliver som ved hjertefejl: Systolisk krampe og så ...
- Hvad har du gjort ved det? - Intet. Medicinalstyrelsen forbød det.
- Hvorfor? - Det var for farligt.
Pudsigt nok efterlader giften ikke spor, hverken i maven eller blodet.
Kan du forstille dig sådan et våben i en forbryders hænder?
Han kunne få mange penge fra forsikringsselskaberne.
Vi kunne tjene godt på det.
Forsikre folk og så myrde dem ... Vi kunne blive millionærer.
Jeg tror faktisk, at giften måske efterlader spor i mennesker.
- Vi har et anderledes stofskifte. - Det kan vi finde ud af.
Det virker i løbet af en time, sagde du.
Forgifte en vagabond og lad ham tage på hotel.
Når folk findes døde på et offentligt sted, bliver de altid obduceret.
Så får du svaret uden den mindste risiko.
Det var dog en djævelsk tanke.
Den slags eksperimenter må vi hellere overlade til forbryderen.
CÒHC ...
Og nu til eksperimentet.
Sikke en byge.
- Skal jeg følge Dem et sted hen? - Tak.
Tillad mig.
- Så De er fra Belgien? - Jeg kom hertil efter krigen.
- Hvor bor De? - Hotel Lausanne.
- Det ligger jo i nærheden. - Ja.
Tag frakken af. Lad mig.
- Hvad er det? - En kattekilling. Den sad ved døren.
- Holder De af katte? - Nej, men den var våd og kold.
- De har vel ikke lidt mælk til den? - Jo. Det er slet ikke så slemt.
- Lyder jeg så pessimistisk? - Ja, men det er De vist ikke.
Når De er ude en aften som denne, er De optimist.
- Jeg er alt andet. - Har De modgang?
- De er meget observant. - Absolut.
Hvor længe har De været i den situation?
- Ganske længe ... Tre måneder. - Jeg tror Dem ikke.
En smuk, klog kvinde som Dem burde have klaret sig bedre.
Fortæl mig nu sandheden.
Er De lige kommet ud fra sygehuset eller fængslet?
- Jeg vil hjælpe Dem. - De er altså filantrop?
- Jeg forlanger intet til gengæld. - Er det her Frelsens Hær?
Hvis De føler sådan, er De fri til at gå.
- Jeg har lige været i fængsel. - Hvad sad De inde for?
De kaldte det simpelt tyveri. Jeg pantsatte en lejet skrivemaskine.
Kunne De ikke finde på noget bedre?
- Hvad fik De? -Tre måneder.
- Er det Deres første dag på fri fod? - Ja.
Stakkels Dem.
Intet varer ved her i verden, ikke engang vores bekymringer.
Er De sulten?
Mens jeg klarer det kulinariske, kan De hente nogle ting i køkkenet.
- Jeg adopterer gerne killingen. - Gør det.
Der skal kun dækkes op til en.
Skal De ikke have noget? Så er det kun en kniv, en gaffel og en serviet.
Gå ind og føl Dem hjemme, så kommer jeg om lidt.
Jeg ved ikke, om det her går an: Røræg, ristet brød og rødvin.
Sid ned.
De er træt. Jeg kan følge Dem til hotellet lige efter maden.
De er venlig. Jeg forstår ikke, hvorfor De gør alt det her.
- Er venlighed så sjælden? - Jeg var ved at tro det.
Lad os skåle.
- Skal De have hjælp? - Nej, bliv siddende.
- Voilà. - De er pudsig.
De er sulten. Spis nu.
- Hvad er det, De læser? - Schopenhauer.
Har De læst hans afhandling om selvmord?
Forestil Dem, at De falder i søvn, og alt bare går i stå.
Ville De ikke foretrække det frem for dette triste liv?
- Jeg ved ikke ... - Dødens ankomst er skræmmende.
Hvis de ufødte vidste, at livet var på vej, ville de blive lige så bange.
- Men livet er alligevel vidunderligt. - På hvilken måde?
Alle. En forårsmorgen, en sommernat, musik, kunst, kærlighed ...
- Kærlighed? - Den findes. Jeg var forelsket engang.
- Var De fysisk tiltrukket af nogen? - Det var mere end det.
- Kvinder er vel i stand til mere. - De synes ikke om kvinder, vel?
Jeg elsker kvinder, men jeg beundrer dem ikke.
Kvinder er jordnære. Realistiske og pragmatiske.
Når en kvinde bedrager en mand, skifter hun ham ud med en værre -
- hvis han er mere ... attraktiv.
- De ved ikke meget om kvinder. - De ville blive overrasket.
Kærlighed er at give og at ofre sig. Det, en mor føler for sit barn.
- Elskede De nogen på den måde? - Ja. Min mand.
- Er De gift? - Det var jeg.
- Han døde, mens jeg sad i fængsel. - Jeg forstår.
- Fortæl om ham. - Det er en lang historie.
Han kom til skade i krigen. En håbløst invalid.
Derfor elskede jeg ham. Han havde brug for mig.
Han var som et barn.
Men han var mere end et barn for mig. Han var en religion ... mine åndedrag.
Jeg ville have myrdet for hans skyld.
Nej, kærlighed er noget meget virkeligt og dybt, det ved jeg.
- Men ... - Undskyld. Der er lidt kork vinen.
Lad mig hente et andet glas.
Hvad tænker De på?
Mere vin?
Klokken er mange, og De er træt.
- Nu kan De klare Dem et par dage. - Tak.
Det her er for meget.
Det her er fjollet af mig ... Jeg var begyndt at opgive alt håb.
Efter det her vil jeg begynde at håbe igen.
Håb ikke for meget. Man må være hjerteløs i denne hjerteløse verden.
Det er ikke sandt. Verden er kludret og sørgelig.
Men lidt godhed kan gøre den smuk.
De må hellere gå, inden Deres filosofi fordærver mig.
De kan gå ud her.
Godnat og tak.
- Har jeg fået nogen beskeder? - Ikke endnu.
- Hvor mange leverancer har hun fået? - To. En hver tredje dag.
- Så er der en uge tilbage? - Oui.
Vi må håbe på det bedste. Farvel, mademoiselle.
Monsieur Verdoux? Jeg er kommissær Morrow fra politiet.
- Jeg vil gerne tale med Dem. - Kom indenfor.
- Fine ting. Er De samler? - En beskeden samler.
Den her er morsom. En gammel galionsfigur ... fra en båd.
Meget fin.
- Hvad er det der? - Jeg ved ikke, hvor den kom fra.
Sid ned, monsieur.
- Vil De have et glas? - Nej, tak.
Jeg har nogle spørgsmål. Hvor længe har De været i møbelbranchen?
I omkring tre år.
- Kender De en Thelma Varnay? - Hvabehar?
- Thelma Varnay. - Nej, det gør jeg ikke.
- Eller Lydia Floray? - Floray ... Floray ...
Lydia Floray fra byen Corbell.
Desværre ikke, monsieur.
- De har vel kone og barn? - Ja.
Hvordan kender De Annabella Bonheur?
Spillet er ude, kaptajn. Jeg har skygget Dem i to uger.
De har rejst flittigt rundt i landet. De skulle have et par skøjter.
- Kender min kone til det her? - Nej, ingen. Ikke engang politiet.
Jeg ville være helt sikker først.
Hvad er jeg anklaget for?
Bigami.
Og 14 mord.
Tak, men jeg tror ikke, mordanklagerne vil føre til noget.
- Der er jo corpus delicti. - Rolig. Vi skal nok finde ligene.
Det tror jeg ikke.
Vi fængsler Dem for bigami indtil da.
De har ingen bevis for mord, og det ved De.
Men hvis jeg må se min kone, vil jeg underskrive en tilståelse.
Så siger vi det.
Vi er fremme om en time og 20 minutter.
Jeg har aldrig været så træt før. Jeg må have en lille lur.
Jeg er desværre nødt til at sikre mig.
Jeg er så træt. Det må skyldes vinen.
KOMMISSÆR MORROW FUNDET DØD I TOG
- Hej. - Goddag.
Kan De ikke huske mig?
Jo ...
- Hvordan går det? - Jeg kan ikke klage.
Jeg skal bruge en manager. Kender De nogen, der vil have et job?
Nej, men jeg kan ikke fortsætte på denne måde.
Jeg er ikke ude efter penge.
Jeg ville bare hilse på Dem.
Tror De mig ikke?
Tag dem her. Tag dem, vær nu ikke dum.
Hvornår vil jeg se Dem igen?
Bare fortsæt med Deres eget.
BRINTOVERILTE
Det er min samtale.
Annabella? Det er din due. Jeg flyver hjem.
Båden ligger stadig på land. Skaden var værre, end vi troede.
De skraber stadig skroget. Ja, det kan man sige.
Det vil tage flere dage. Derfor kommer jeg hjem ... straks.
Farvel.
- Goddag, kaptajn. - Goddag.
Bær den op på mit værelse.
- Min due! - Annabella.
- Hvad er det der? - Fin, ikke? Naboen er gravid.
Godt, du kom. Jeg vil føre huset over i mit navn igen.
- Naturligvis. - Godt, vi går straks til advokaten.
- Jeg vil have det overstået. - Ikke nu, jeg er jo lige kommet.
Det her skal være vores dag, alene i skumringen.
- Vi kan gøre det på mandag. - Godt, så spiser vi middag.
Vi laver mad og giver pigen fri.
Hvis jeg havde vidst det ...
Annette! Du kan holde fri resten af dagen.
- Hvad vil du drikke til maden? - Bordeaux er udmærket, min due.
Hvad laver du, Annette?
- Ødelagde du noget? - Nej, jeg lukkede bare vinduet.
Pas bedre på næste gang.
- Jeg leder efter en proptrækker. - Den ligger nok inde i stuen.
- Maden er færdig om en halv time. - Så fortjener du noget at drikke.
- Hvad vil du drikke? - Sarsaparill. Lægens ordre.
Aftenen slutter vel med, at vi spiller domino.
God vin. Jeg kan lide tør vin, jeg bliver så tørstig af det.
Jeg har næsten drukket hele flasken, men du har ikke rørt dit glas.
Du har siddet og stirret hele aftenen. Jeg troede, vi skulle nyde skumringen.
- Pas på møblerne, min ven. - Du beklager dig altid.
Drik nu det her.
- At du kan drikke det stads. - Det smager godt, som vin.
Og det er også meget tørt.
Det var sarsaparill. Du drikker min vin.
Min due!
Luk mig ind!
Skat! Qu'est-ce que c'est?
- Lad mig være, kvinde. - Lad mig hjælpe dig.
Annette! Skynd dig!
Sig nu, hvad der er sket.
- Jeg er forgiftet. Ring til min kone. - Jeg er lige her.
- Drik lidt vin. - Få det væk!
- Jeg løsner slipset. - Lad mig være.
Hvor er pigen?
Hvad i Julius Cæsars navn er der sket?
Jeg sad og blegede hår, og det hele faldt af.
- Hent en læge. To læger! - Få det væk!
Tag det roligt. Giften er ude, nu hvor han er blevet udpumpet.
Tag medicinen i 2-3 dage.
- Hvordan går det med pigen? - Fint, men hun ser ikke godt ud.
- Underligt, at De ikke blev påvirket. - Intet påvirker mig. Jeg er heldig.
Kaptajnen trænger til omveksling. Et par dage på landet vil gøre Dem godt.
Hørte du det? Vi burde tage på landet, bare dig og mig.
- Kunne det ikke være sjovt? - Vidunderligt.
- Ikke et menneske nogen steder. - Perfekt.
Synd, at vi ikke tænkte på det før.
Her er så yndigt.
- Hvad er det? - Et anker, hvis vi vil fiske.
Der er sikkert masser her!
Jeg kan se en, et rigtigt monster!
Nej, det er jo mig. Hvor dumt, mit eget spejlbillede.
Det er varmt. Jeg vil så gerne bade.
- Vil du? - Det ville være dejligt.
- Vil du lære mig at svømme? - Jeg kan forsøge.
- Der er en fisk! Giv mig stangen! - Bliv nu ikke for ivrig.
For sent. Vi kunne have fanget den.
- Der skal madding på krogen. -Så sæt madding på.
Det er en stor krabat.
- Giv mig stangen! - Jeg skal sætte madding på krogen.
Så når fisken at forsvinde. Har du ingen sund fornuft?
Hvad laver den der? Du bruger vel ikke den som madding?
Den bider de aldrig på.
- Hvad laver du nu? - Sætter en orm på krogen.
Modbydeligt! Tror du, at jeg vil spise en fisk, der har ædt orm?
- Så fisker vi uden dem. - Fint.
- Du er vel ikke vred? - Nej.
Vær ikke vred, fordi du tager fejl. Du kan ikke have ret altid.
Der er noget. Der er rigtig mange, og de snuser til krogen.
Ved du ... Er der noget galt?
De er flotte. Der er masser af store bamser.
Pas dog på, dit fjols! Er du søsyg?
Du burde skamme dig! Du har sejlet hele livet.
Jeg har bid! Det er en ordentlig basse!
Jeg har bid. Lig ikke der og sov, hjælp mig!
Hvad er der med dig? Nu er den væk.
Hvis du havde hjulpet til, havde jeg fanget den.
Hvad er der? Er du fuld?
Drikker du i smug?
Du tog en flaske med ...
De snuser stadig til krogen.
Se alle de fisk. Der er en klog en.
Nej, han vil ikke ... Hvad skal du med den der?
- Fange den med lasso. - Vær ikke dum, det går ikke.
Jo da. Man skal bare lægge den om hovedet.
Og så strammer man, sådan her.
- Hvad er det? - En, der jodler.
- Det ødelægger det hele. - Ja.
- Synd, at vi ikke kan få fred. - Ja.
- Vi havde planlagt det hele. - Ja.
Han ser på os med en kikkert.
Lad os tage den her af, ellers tror han, du vil myrde mig.
Der er en hel flok. De skal på udflugt.
- Jeg tager tilbage til skibet. - Vi er jo lige kommet.
- Hvad laver du? - Jeg har bid!
- Vær ikke dum. - Den er enorm. Skub nu ikke!
- Jeg skubber ikke. Sæt dig ned! - Jeg kan ikke!
- Stå stille. - Jeg prøver jo ...
Hjælp! Hjælp!
Idiot! Ved du ikke, at man ikke må stå op i en båd?
- Du er blevet så underlig. - Hvor er min hat?
- Madame Marie Grosnay? - Du godeste ... Tak.
- Skulle du ikke til Sydfrankrig? - Jeg fandt ikke noget, der passede.
- Flere blomster. - Stil dem derovre.
Åh, Marie ... De er herlige. Hvem kommer de fra?
Den forfærdelige mand, der forfølger mig.
- Jeg må høre, hvad han skrev. - De samme to ord: "Sig ja!"
Jeg har aldrig været ude for sådan en aggressivitet.
Han beder i hvert fald om det, han vil have. Hvorfor ringer du ikke?
- Sådan en gammel libertiner? - Så længe han ikke er for gammel.
Jeg kender ham ikke og har ikke hans telefonnummer.
Så send et brev via blomsterhandleren.
Godmorgen, monsieur. Der er et brev til Dem.
- Sendte De blomsterne? - Ja, de sidste blev sendt i går.
Fortsæt i to uger til. Nej ... det skal De ikke.
- Må jeg låne telefonen? - Oui.
Hallo. Passy 3211, tak.
- Det er monsieur Varnay. - Jeg kan ikke være vred på Dem mere.
- Godt. Hvornår kan vi mødes? - Hvorfor er De så vedholdende?
- Jeg elsker dig, Marie. - De kender mig knap nok.
Vi forstod hinanden, allerede da vi mødtes første gang.
Jeg så det i dine øjne, Marie. De er smukke ...
...som stjernernes ensomhed. Jeg tænker på, hvem du er i mørket.
- Jeg forstår det ikke ... - Kun en symfoni kan udtrykke det.
- Sfærernes musik. - Jeg er ikke så eterisk anlagt.
Du er helgen, synder, slange og gazelle i et.
Hvert eneste billede af dig har ætset sig fast i min hukommelse.
Jeg må se dig - straks.
Godt, jeg kommer med det samme.
- Hvor meget koster det? - En franc.
Behold resten.
- Marie, min elskede ... - Undskyld. Hvem søger De?
- Madame Grosnay. - Denne vej.
Jeg er madame Lasalle. Marie kommer ned om lidt.
Naturligvis.
Goddag.
- Yvonne, det er monsieur Varnay. - Vi har hilst på hinanden.
Så spiser vi middag hos mig klokken halv otte.
Det behøves ikke, min ven. Farvel.
De er en styg mand.
- Er jeg styg? - Ja, meget.
- Sæt Dem derovre. - Tak.
- Te? - Ja, tak.
- Mælk og sukker? - Nej, tak.
Nu, hvor Yvonne er gået, er jeg lidt bange for Dem.
De ved jo, hvad der skete, sidst vi var alene.
Jeg lod følelserne styre mig. Det skal ikke gentage sig.
Sig ikke det.
Det er livets ironi ... At gøre det forkerte på det rette tidspunkt.
Eller skal vi sige, at De gjorde det rette på det forkerte tidspunkt?
Jeg spildte ikke en dråbe.
- Mary, min elskede ... - Nej, hør nu ...
- Dejligt vejr til et bryllup. - Tænk, at det skulle ske for Marie.
- Og så tidligt. - Vi må give dem noget at drikke.
Præsten er forsinket, han har en begravelse.
Han kan vel vie først og så begrave?
Og Marie er slet ikke klar.
- Hvor er brudgommen? - Han hader vist den slags.
Ja, begge ønskede en stille vielse, men den slags vokser jo.
- Hvad var det? - Jeg har aldrig set hende før.
Monsieur Bismo tog hende med.
- Den vil jeg fortælle kaptajnen. - Og den om diamantbrylluppet.
- Goddag. - Min ven, monsieur Carno.
- Hvad laver du her? - Jeg er med ved alle højtider.
- Er De brudepige? - Nej, jeg er fremmed her.
Madame Bonheur er min ven. Hun var i Paris, så jeg tog hende med.
Henri! Hvordan har du det?
Du ville have et stille bryllup, men det her er for Marys skyld.
Jeg beklager. Nu skal du hilse på mine venner.
Det er brudgommen, monsieur Varnay.
Det er madame Cornet, monsieur Simon, monsieur Delage -
- madame Bremer, madame Voselli, monsieur Contrepaire -
- monsieur Potis, madame Voulon -
- og så min mand, naturligvis.
Resten tager vi efter vielsen. Er jeg ikke flink?
Du er meget venlig. Ikke på en nedsættende måde.
- Hovsa! Undskyld. - Hvad med en drink?
- Hvordan føler De Dem? - Meget splittet.
- Tag Dem sammen. Det bliver værre. - Så sandt. Men hvad siger jeg dog!
- I dag gør jeg alting forkert. - Det må vi ikke håbe.
- Det mente jeg heller ikke. - Monsieur ...
Pudsigt. Man ler ved begravelser og græder ved bryllupper.
- Nogen er åbenbart ikke enig. - Hvem kan hun være?
- Det må du da vide? - Ja. Madame Bonheur fra Lyon.
Det bringer held. Du vil få en behagelig overraskelse.
Undskyld mig.
- Hvad er der? - Sikkert drinksene.
En øl, tak.
Tak.
Hvor er Bismo? Undskyld mig.
Monsieur Varnay! Er der noget galt?
- Jeg beundrede bare Deres blomster. - Jaså. Her er vores klokkehyacinter.
- Klokkeblomster. - Og her er primulaerne.
Ja, Oenothera-familien.
- Nej ... Er De syg? - Krampe. Et levn fra tiden i Indien.
- Lad mig hente noget. - Det går snart over.
- Præsten er kommet. - Han må vente. Kan jeg gøre noget?
- Bismo. - Dette er madame Bonheur.
- Tag dig godt af hende. - Ja, mig kan du stole på.
John! Goddag ...
Præsten er her, og Henri har fået krampe i lysthuset. Kig ind til ham.
Lad os se, hvad vi kan gøre.
Her er ingen. Han er nok kommet sig.
Han er måske ved bowlen? Lad os se efter.
Hvad leder De efter? Har De tabt noget?
- Jeg tabte min sandwich. - Hvilken slags?
Almindelig. En skive brød mellem to skiver kød.
- Hvidt eller groft? - Ja.
- Bliv her. Jeg henter en ny. - Tak.
- Han er her vist ikke. - Der er han! Bliv her.
- Hvad er der? - Kramper. Jeg kan ikke stå oprejst.
- Lad os gå ind. - Jeg vil hellere blive her.
Det store øjeblik er kommet. Gå venligst indenfor.
- Du må hellere gå med mig ind. - Nej, jeg vil blive herude.
- Luften gør mig godt. - Der er De jo. Jeg forstod det ikke.
- Vil De have hvidt eller groft brød? - Groft.
De bor vel nok dejligt her. Skønt! Træk ikke i mig. Jeg er på vej.
De må udsætte vielsen. Hvis du hviler dig lidt, forsvinder smerten måske.
- God idé. Gå ind og sig det. - Nej, vi går ind først.
Jeg vil ikke løbe nogen risiko. Kom nu.
- Jeg foretrækker den friske luft. - Nej, ti minutters hvile vil hjælpe.
- Det er en muskelsmerte, forstår du. - Jeg forstår.
- Hvad var det? - Ingenting.
Varnay!
- Henri! - Skat, vi ses senere.
Varnay!
Monsieur Varnay!
Monsieur Varnay er den, vi søger.
- Men han må have mange dæknavne. - Jeg kan ikke tro det.
Synd, at han ikke forlod Thelma. Tillykke, madame Grosnay.
Jeg vidste, at det var ham, da vi så det i avisen.
- Vi har ingen fotos at gå efter. - Jeg kan godt genkende ham.
- Hvor boede han sidst? - Hotel Splendide.
- Han er rejst derfra. - Ja. Sagde han, hvad han lavede?
Ja, han var forsker for International Geographical Society.
- De må hellere kontakte dem. - Han er nok på vej til Nordpolen nu.
Den organisation findes ikke. Men vi vil holde øje med ham.
Det her er meget fortroligt. Ikke et ord til pressen.
BØRSKRAK EFTERFØLGENDE PANIK
BANKER GÅR NED OPTØJER FØLGER
Hallo. Ja, ja. Hvad sagde du?
- Vi må overtage pantet. - Jeg har jo kone og barn.
- Beklager, vi skal bruge pengene. - Giv mig ti minutter, bare ti.
Godt, jeg ringer senere.
Réaumur 6572.
Balong & Co.
Det er Henri Verdoux. Sælg alt, hvad jeg har.
Du blev blanket af for flere timer siden!
KRISE I EUROPA
NAZISTER BOMBER SPANSKE REGERINGSSTØTTER
Kom her.
Ja, Dem.
Goddag, hr. filantrop.
Kan De ikke huske mig? De tog mig med hjem en regnfuld nat.
Og da De havde givet mig mad og penge, sendte De mig af sted.
- Jeg må have været tosset. - Stille! Hvor skal De hen?
- Ingen steder. - Sæt Dem ind.
Til Café Royale. Nu beder jeg Dem invitere mig igen.
- Det bliver desværre svært. - Så får jeg glæden at invitere Dem.
- Tak. - Jeg har altid villet møde Dem igen.
- De var flyttet fra Deres møbelbutik. - Der har jeg ikke boet i årevis.
De kan vist ikke huske mig, men hvorfor skulle De også det?
- Det burde jeg virkelig gøre. - Kan De ikke huske det?
- Jeg havde lige været i fængsel. - Stille! Chaufføren!
- Ja! Deres mand var invalid. - Nå, det husker De?
Det vil jeg aldrig glemme. Men De ...og det her? Hvad skete der?
Den sædvanlige historie. Min lykke vendte.
- Jeg mødte en ammunitionsfabrikant. - Den branche burde jeg have været i.
Den vil snart give et stort afkast.
Det er dejligt at møde Dem igen. De aner ikke, hvad Deres godhed betød.
- Godhed kan være passende. - Fortæl om Dem selv.
- Jeg vil hellere tale om Dem og ... - Hvad?
Deres ven. Hvordan er han?
Venlig og storsindet på mange måder. Men skånselsløs i forretninger.
Forretning er skånselsløs. Elsker De ham?
- De tror vel ikke på den slags? - Alle har brug for kærlighed.
Der er sket noget. De har mistet Deres smag for bitterhed.
Jeg havde ikke brug for den, da jeg opgav at kæmpe.
- Der er altid noget at kæmpe for. - For mig er der ingenting.
Efter krakket mistede jeg min familie.
Undskyld, jeg vidste ikke ...
Men de er lykkeligere, hvor de er nu.
- De undgår denne usikre verden. - De har virkelig forandret Dem.
Siden jeg mistede min familie, er det, som om jeg vågnede af en drøm.
Hvad mener De?
Jeg var bankmand. Mit liv bestod af en monoton rytme.
Dag efter dag talte jeg folks penge. Rytmen blev brudt. Jeg blev fyret.
En bedøvet forvirring fulgte. Et mareridt.
Jeg levede halvt i en drømmeverden, en forfærdelig verden.
Nu er jeg vågnet. Af og til tænker jeg på, om den verden eksisterede.
De har været igennem en svær prøve, men lad det ikke fortære Dem.
Nej, fortvivlelse er en gift. Den fører til ligegyldighed.
Så opgiver man jo livet.
- Det må vi alle gøre. - Men ikke for tidligt.
- Hvorfor ikke? - Skal De altid vide hvorfor?
- Det hjælper måske, hvis vi ved det. - Livet er uudgrundeligt.
Derfor må De fortsætte, om ikke andet så for at fuldbyrde Deres skæbne.
Min skæbne ...
Hvorfor gå op i Eiffeltårnet om aftenen?
- Man kan jo ikke se noget. - Phoebe har sine ideer.
- Hvor mange? - Vi bliver fem.
- Jeg vil spise nu. - Vi må hellere vente.
De kommer først om nogle timer. Hvad vil du drikke?
- Vermouth. - To vermouth. Lad os danse.
- Hvad er der? - Thelmas mand. Bag dig.
Ja, det er ham.
- Du træder på mine fødder. - Undskyld. Lad os sætte os.
- Stakkels Thelma! - Rolig. Jeg ringer til politiet.
- Forlad mig ikke, han myrder mig. - Hold godt øje med ham.
Følg efter ham, hvis han går.
De ser træt ud. De har brug for en, der tager sig af Dem.
De er meget venlig.
Tak, madame.
Tak.
Taxi, sir?
Bil nummer ti!
- De tager herfra. - Tag bilens nummer.
Jeg har ingen pen, hent en.
Undskyld mig ...
- Kan De låne mig en pen? - Der er på kontoret, om hjørnet.
Luk op! Luk mig ud!
Hjælp! Hjælp!
- Nu vil jeg sige farvel. - Hvad vil De gøre?
Jeg vil fuldbyrde min skæbne.
- Her er mit kort. Kontakt mig snart. - Merci.
- I morgen? - I morgen.
Ja, sir?
Folkens, en på hvert hjørne, to på bagsiden. Resten følger med mig.
- Du bliver her, Victor. - Ja, sir.
Spred jer. Denne vej.
Hvad har De gjort? Det er mit vidne. Hent et glas vand.
Min stakkels bror!
Dem!
- Gør plads! Hvad er der? - Jeg har lige set ham. Der!
Luk ikke nogen ud. Jacques, Henri, bevogt døren.
Tak! Der er han! Det er ham!
- Henri Verdoux? - Til tjeneste.
VERDOUX-RETSSAGEN SNART SLUT
Aldrig før er så rædselsvækkende ugerninger blevet afsløret.
De ser her et ondt, kynisk monster. Se på ham.
Iagttag ham. Han kunne have forsørget sig på anstændig vis.
Men han berøvede og myrdede kvinder.
Han gjorde det til sin levevej. Vores samfund skal beskyttes.
For denne massemorder forlanger jeg henretning i guillotinen.
Anklagemyndigheden har ikke mere at tilføje.
RIDDER BLÅSKÆG-KENDELSEN VENTES I DAG
De er blevet dømt skyldig. Vil De sige mere, før dommen falder?
Ja, monsieur, det vil jeg.
Anklageren undlod komplimenter, men erkender, at jeg er begavet.
Tak, monsieur, det er jeg. I 35 år brugte jeg begavelsen på ærlig vis.
Derefter var ingen interesseret i den.
Jeg blev tvunget til at handle selv. Og det med massemorder ...
Opmuntrer verden ikke til det? Laver man ikke våben til massemord?
Har våbnene ikke sprængt intetanende kvinder og børn i småstykker -
- på en meget videnskabelig måde?
Som massemorder er jeg en amatør.
Men jeg vil ikke miste min besindelse, for jeg skal snart miste mit hoved.
Da jeg nu skal forlade denne jordlige eksistens, vil jeg sige dette ...
Jeg vil se Dem alle igen ...
...meget snart.
Meget snart.
VERDOUX SKAL HALSHUGGES; NÆGTER AT BEDE OM NÅDE
Ingen billeder!
Han er skør, han fordrejer alting.
Han siger, at godt og ondt hører sammen, at ondskab er solens skygge.
Han driver gæk med os.
- Vi ses senere, Max. - Jeg håber, at du har mere held.
Ingen billeder!
Ja, ja, Verdoux ... Indrømmer du, at forbrydelse ikke betaler sig?
- Nej, ikke i en lille målestok. - Hvad mener du?
- Succes kræver god organisering. - Du forlader vel ikke verden kynisk?
At være idealistisk nu ville vel være urimeligt?
- Hvad er dét med godt og ondt? - Gådefulde kræfter, min ven.
- For meget af noget ødelægger os. - Det gode kan man ikke få nok af.
Problemet er, at vi aldrig har fået nok af det.
Jeg har været din ven, Verdoux.
Giv mig en morale. Et tragisk eksempel på et forbryderliv.
Hvordan kan nogen være et eksempel i denne tid med forbrydelser?
- Du er. En røver og morder. - Det var forretning.
Andre laver ikke forretninger på den måde.
Sådan er det med mange store forretninger. Krig, konflikter ...
Alt er forretning.
Myrder du en, er du en skurk. Myrder du millioner, er du en helt.
Antallet retfærdiggør, min ven.
- Fader Ferro vil tale med dig. - Vis ham ind.
Undskyld, men min tid er begrænset.
- Vil du sige mere, inden jeg går? - Ja. Farvel.
Værsgo, fader.
Ja, fader ... Hvad kan jeg gøre for Dem?
Intet. Jeg vil hjælpe dig, om muligt. Du skal forsones med Gud.
Jeg lever i fred med Gud. Jeg er i konflikt med menneskene.
- Angrer du ikke dine synder? - Hvem ved, hvad synd er?
Den blev født gennem Guds faldne engel.
Hvem ved, hvilken skæbne den tjener?
Hvad ville De gøre, hvis synden ikke fandtes?
Hvad jeg gør nu, min søn. Forsøge at hjælpe en fortabt sjæl i nød.
De kommer. Lad mig bede for dig.
Som De vil. Men herrerne vil nok ikke vente.
- Må Herren være din sjæl nådig. - Hvorfor ikke? Den tilhører jo ham.
Henri Verdoux, den franske republiks kriminaldomstol -
- har dømt Dem til døden i guillotinen. Dommen skal eksekveres i dag.
- Merci. - En cigaret?
Nej, tak.
Værsgo. Det er rom.
Nej, tak.
Vent lidt! Jeg har aldrig smagt rom.